___________________ "SLUGA GOSPODAREV"
U 1709. godini Evropu su razdirali međusobni ratovi.
Stari kralj Franc Ludvig XIV...
... ustupio je palmu prvenstva evropske monarhije mladom švetskom kralju Karlu...
... uz obavezu da motra izvojevati pobedu nad Rusima.
Nekoliko mesevi, utvrđena Poltava, zadržavala je na svojim zidinama veliku armiju.
Aleksandr Menjšikov lični izaslanik Petra, sa osnovnom vojskom...
... slao je jednog za drugim kurire, poljskom kralju Avgustu...
... sa namerom da ga privuče na svoju kao saveznika protiv šveđana.
Magletina... Prokleta!
- Čuješ? - Čujem.
- Šta je to? - Odakle da znam.
Uh, to se ne dešava prvi put...
Kažem vam, taj 'crni jahač' je đavo.
- Evo ga, heroj. - Pa?
Nisam imao ni priliku nešto da shvatim. Ono što sam video beše konj utvara...
... i senka koja je bljesnula iznad žbunja.
Toliko od njega, k'o usrane koze.
Senka, kažeš?
Da, nešto je sablasno u ovim maglovitim šumama.
Treći kurir nam je propao.
Griška, pođi ti tamo, pogledaj, šta ima.
I vojnici u poslednje vreme, samo o nekvom crnom jahaču govore...
... koji se pojavljuje niotkuda i iščezava. Šta se smeješ? Ljudima Bogu dušu odnosi!
- A ti u to veruješ? - Griška, ti mene znaš... - I ja ću da poverujem kada ga uhvatim za rep.
Oprosti Gospode.
FRANCUSKA, VERSAJ
Jeste li čuli, Vaše Prosvešenstvo...
... ruske izbeglice govore, da je u Rusiji nekakva nečista sila. - Oprostite?
U obliku jahača smrti. Taj demon krade ljudske duše.
Pa to ti je Rusija, sine moj. Nije mudro... raspredati priče.
A ovo je De Breze.
Za razliku od đavola, o kom je govorio ruski izaslanik...
... ovaj demon otima ženske duše. - Izgleda, da je nova slatka žrtva nađena.
- Prilepio se uz gđicu de Monteras. - A, poklon kralja? Kako vidim, sedi i čeka kao kobac.
Da, a devojka ne bi trebala da ide u propast.
- Vidite taj očajnički potez. - Poklon Kralja! - Gđice... - Gđice...
... vi naprosto tako rizikujete. Grof de La Buš danas ima sreće. - Pa, najviše kod dama.
Da , naravno, no moram dobiti zadovoljenje.
A i kralj će biti zadivljen, da vidi svoj poklon na grofu.
- To bi bilo zabavno. - Ne mislim da bi grof nosio ženski nakit... ali, ko zna...
Ševalje se šali sa damama. Ili da to prihvatim kao ličnu uvredu?
Ševalje se šali s' kim hoće i gde hoće: A uvreda...
... uvreda se može otplatiti, ako se nađe kreditor.
Gospodo, gospodo, ulažete li, ili karte na sto?
Ševalje De Breze, predskažite šta će biti. Baciti karte? Meni neće ništa ostati.
Ne uzbuđujte se...
... mislim, igra je vaša.
Kakva sreća!
- Za ovo bi mogla izgraditi ceo dvor. - Neki baš mali.
- Nadam se da u njemu budem prvi gost. - Bezuslovno.
- Prvi gost, ne poslednji. - Kako shvatam, biće u dvorcu za mesec dana.
- Zanimnjiva digresija, mali dvor. - Da, a De Breze danas sija oštroumljem.
- A... povodom ženskog nakita? - Šala je dobra, a račun je ostao ne naplaćen.
Vi šta, predlažete mi dvoboj?
Prijatelju, uveravam vas, tu opasku, platićete vrlo brzo krastom na rani.
Da, a potom, gde vi rizikujete, kad imate takve sekundante?
Njegovo Veličanstvo, Kralj Franc Ludvig XIV.
Vas bi pobrao De Breze, bez sumnje. Umete li igrati u tuđu igru, vašim kartama?
Ako želite da me naučite da igram, trud će vam biti naplaćen.
Oh... gđice, danas ste tako šarmantni.
Pa, šta vas je nateralo da tako pocrvenite?
Biti blizu Vašeg Visočanstva izaziva uzbuđenje u meni...
... što nužno dovodi do smušenosti.
Ne verujem vašim brzim odgovorima. Filipe...
- A vi, šta mislite? - Vaše Veličanstvo...
Mislim da je više pasija igre dovela gđicu u ovakvo stanje.
Tako, ko zna, čudna je duša potomaka.
Čujete li gospođice?
"Čudna duša"... Postarajte se biti, duše-rodstveni.
- Sutra u podne. - Dobro.
Potreban mi je sekundant.
Vidite, znao sam da postavim kralja na put istine. A sada... naučiću i tog naduvenka.
- I kako ćete? - Napisaću dva ljubavna pisma.
Od našeg heroja, gđici favoritkinji, i obrnuto.
Spremna je za nagovor o sastanku.
A kada zamka bude postavljena, rećićemo kralju kada i gde da zauzme mesto, u prvom redu.
A, dvoboj?
U ovoj istoriji važno je glavno, a ne nekakav dvoboj. Amen.
- Brzo, hajde. - Gdine De Breze...
Pismo za vas.
- Vi? - Ne bojte se, gđice, ne bojte se.
Eto vidite... ja više ne pripadam sebi.
Samo nekoliko vaših redaka, i dođoh kod vas.
Predstava počinje.
Gospodo, gospodo, zar nije dosta?
- Možda su to, neki razbojnici uradili? - Razbojnici, kažeš?
Tako mi ne izgleda. Oružje nisu uzeli...
... i nikakva dokumenta. Čudna neka koincidencija.
Ševalje ! Naređeneo vam je da se pojavite pred kraljem.
- I kako ćemo da rešimo taj problem? - Mislim, da su nam taj problem drugi rešili.
Vaša Veličanstva.
- Da? - Njegovo Veličanstvo je ljuto.
Razumeo sam, da je tamo održan dvoboj. Kralj vam skoro neće oprostiti taj akt.
Rekli ste da vam je de La Buš, prijatelj. Blagorodno mu predajte ovaj ukaz Kralja.
Đavo...
Kralj vas čeka, Ševalje.
A, to ste vi, Ševalje de Breze. I šta ima... i kako je vaša rana?
Zahvaljujem se, gdine, mnogo je bolje.
Nadam se da Vaše Veličanstvo neće slušati svakakve glasine.
- Desio se slučajan sukob. - Slučajan sukob?
Brilijantno.
Slučajan sukob...
Kazu da u glasinama istine ima.
Zar ne, moja draga?
Moja mila.
Za svaki slučaj, rešio sam vas kazniti.
Možete očekivati moj oprost, ako ispunite dužnost na koju idete.
Neću da krijem, dužnost nije slatka. U rusiji je rat.
Car Petar ratuje sa Karlom Švetskim. Ne nameravamo da učestvujemo u ratu...
... ali hoćemo da znamo svaki potez tog gospodara varvara.
Potreban mi je poverljiv čovek, uz Petra. Zato, predajte mu, ovo...
... Šavalje de Breze.
Gđice, govori se da ste posle igre karti, postali prava bogatašica?
Ali, ko ima sreće na kartama, nema sreće u ljubavi.
Uzgred, da ne znate razlog jučašnjeh dvoboja?
Jopš ste ovde? Ne gubite ni minut. Odlazite odmah...
... dragi De Breze.
- Pa, kako ste? Kako se osećate, prijatelju? - Podnošljivo.
Moglo je biti i gore. Hvala Bogu, rana nije duboka...
... mada, glavobolja me ubija.
Dvoboj je izazvao mnogo buke. Kralj je jako besan.
I zašto je udario drug na druga?
Ne okolišajte. Sudeći po svemu, imate novosti iz Versaja.
U pravu ste. Poručeno vam je da odete u vojsku Karla XII. - A onda?
Onda, da obaveštavate Njegovo Veličanstvo o vojnom delovanju.
Smatrajte sebe sretnim. Kralj ne podnosi megdandžije.
Hvala Bogu, on ne zna pravu istinu razloga dvoboja, inače...
- Inače bi me bacio u Bastilju. - Ko zna...
Ostavljam vam kraljevski ukaz o postavljenju, koji morate predati Kralju Karlu.
Možda, uskoro će se sve zaboraviti... i Vi ćete se moći vratiti. Zbogom.
Dođavola !!
Vi, na jarbolu, krećite!
"Gđice, ne prođe ni nedelja kako se rastadoh sa pariskim svetom..."
"... ali se nadam da iskra ljubavi, koja je zasijala među nama, još živi u vašem srcu."
"Ako je tako, setite se ponekad bednoga izgnanika..."
"... i pošaljite mi vazduhom poljubac, koji će mi zagrejati dušu."
"Nadam se da kraljevska plahovitost, neće zaseniti vaše sećanje. Vaš Šarl."
E, tako... Tako drži!
Kapetane...
Ne bi li mogli proslediti moje pismo? Bio bih vam bezgranično zahvalan.
- Bez problema, gospodine. - Blagodarim.
Dopustite da Vam dam savet. Oslobodite se toga na sebi.
Izaberite odeću, koja će vam biti pogodnija za putovanje.
Koliko?
Stoj.
Pozdravljam, oficiru.
A ko može biti ovaj, gospodin?
Šta uvaženi gdin želi?
Molim vas, gđice, gdine, raskomotite se.
Dozvolite da se predstavim. Ševalje De Breze.
Markiz Fon Šomberg i moja sestra, gđica Fon Šomberg. Vama na usluzi.
- Kako je prijatno sresti gospodu na ovom, od Boga zaboravljenom mestu... - Hvala.
- Donestite jelo i pripremite sobu. - Vi govorite ruski?
Ma ne, ovo još nije Rusija, ovo je Poljska. Mada je jezik veoma sličan ruskom.
Ševalje, ovo vam je prvo putovanje? Idete zbog trgovine ili u dvor?
Idem na dvor Cara Petra, gđice.
Ja i Grethen idemo da Posetimo roditelja. I on je na dvoru.
Otac je odlučio, da je pravi čas za moju protekciju. Car Petar je naklonjen strancima.
- Šta da radimo? - Pustimo im krv!
Mirno! Sačekajte jutro.
O, strani narod... Ovdašnji ljudi su baš prosti.
Ovaj ovde uvukao vam se u kočiju, a možda je i konje ukrasti hteo? Gazda, nije dobro.
Imam čast predstaviti se. Narednik garde Njegovog Veličnstva, Voronov. Dozvoljavate li?
Markiz i markiza... Fon Šomberg.
A... ovo je, Ševalje De Breze.
Koliko puta da ti govorim? Ne ovde! Ne ovde!
Kada ćeš da shvatiš, šta ne smeš da radiš u sopstvenom domu?
- Uzgred, veoma ste smeo čovek. - A? - Gazda, piće i zakusku.
Upustiti se u takvo putešestvije bez pratnje, i to u društvu setre lepotice...
A ljudi ovde, dozvolite da vam kažem... nisu to što izgledaju.
Kako dođoše šveđani sa ratom, vucibatine izmigoljiše iz rupa...
... i po volji im više Petar Aleksejevič nije.
A koja ptica je taj gospodin?
On ići na dvor... ruskom Caru.
- A na dvor... - Francuz.
Car je otišao prema Poltavi sa vojskom. Kakav sad dvor. Čudno je, sve to...
No, pa dobro... razjasniće se. I šta...
Ukoliko više ništa ne želite, gospoda mogu da odu na spavanje.
- 'Doviđenja'. - 'Laku noć'. - Spokojna noć, gđice.
Sprovedite ga do logora. Stićiću vas kasnije.
Pa, vidimo se Francuz, još ima dosta do granice.
Molim vas, gdine.
Pu, daleko bilo.
Uzmi, uzmi sve to. I zapamti jedno... Sutra postavi zasedu kočiji.
Oh, na šta misliš, mali?
Stalno razmišljaš o samoubistvu. Treba ohladiti tvoju vrelu glavu.
A ja, grešan, ne verujem u priče o utvarama.
Vidite tu jadnu pticu!
Baš je nečastiva ptica. Čim je dobila slobodu, odmah je izazvala smrt.
- Takav je naš okrutni život. - Ali, možda je vrednije tako...
Smrt na slobodi, bolji je od života u kavezu.
Gđice...
... još malo i verovaću da pripremate državne izmene.
Pa, onda me kaznite, kao što ste kaznili vašeg nečasnog goluba.
Uzgred, gdine, i soko je vaš nevoljnik. On leti tamo, gde mu kaže gazda.
Sokolu, gđice... nužno je da živi po pravilima, ne da leti previsoko.
- Inače? - Inače... Inače, osuđen je na sigurnu smrt. Sunce će mu spaliti krila.
- Izgleda, da ne može spasti svoga sokola. - Da.
- Gđice, čuste li šta je pisalo u pismima koje su naše megdandžije poslale? - Ne. A šta?
- Pa to, što jadnike osuđuje. U pismima je njihova smrtna presuda. - Da, ali šta?
Na kraju puta ih čeka... neminovna pogibija.
- Pa, kako vi za to znate? - To je tajna.
- Čemu takva briga, na prekrasnom licu? -Ne znam šta da radim.
- Život je tako komplikovan. - Poslušajte savet starca.
Radite onako, kako vam srce govori.
Morate biti totalni idiot da ne shvatite da se kočija vratiti neće. Hajde, hajde! Krenite!
Ne možete zamisliti, Ševaee, ovi idioti su nam pripremali kočiju, i slomili joj osovinu.
Dobar dan. Ne možete pojmiti u kakvo stanje su nam doveli kočiju.
Gdine...
... možete putovati sa nama u mojoj kočiji. Na žalost, uznemiravaće vas naše prisustvo.
Naprotiv, markže, to je izuzetna ponuda, a i put uz razgovor, biće veseliji.
- 'Dobar dan'. - 'Dobar dan, gđice'.
- Gdine, čujte, šta se desilo sa našim slavnim oficirom? - Otišao je odmah po ponoći.
Uzgred, ostavio nam je dva vojnika za pratnju.
Oh, deda... Evo dođoh k' tebi...
Objasnićeš, ako hoćeš da živiš.
Pre svega, g. De Breze...
... morate shvatiti da svu moć što imate u svojoj zemlji, nije ništa do magla, ovde.
Mogu vas pokrasti, u što je još gore i ubiti.
Zime su ovde neverovatno hladne...
... i ako mislite ovde ostati i preko zime u Rusiji, nabavite bundu.
Zakon ovde niko ne poštuje, i zato Car Petar ispoljava vlast žestoko.
Naš otac je najpre bio zapanjen, a onda je shvatio, da ne postoji drugi način.
No, ova je zemlja bezumno bogata, drvetom, rudom... mnogo čime...
Šta se desilo?
'Sranje...'
To je zaseda.
Da, kako je ta smrt došla glupo.
- Na mrtve se priviknuti mora. - To je užasno. Moramo ih pokopati.
Osećam nečto čudno sa tobom. Kao da su te medom namazali.
I u krug oko tebe, muva u crnom pleše.
Slušaj, francuz, propade ti bez mene. Smesta idemo.
Bože moj, to su moja pisma.. Daj ovamo. Kakva je ovo zemlja, kakvi su ljudi?!
Kako možeš uzimati tuđa pisma i spaljivati ih?! NJesu li ovde svi ludi? To je neprikladno!
Da dođeš, uzmeš tuđa pisma i baciš u vatru? Nisam imao priliku ni da ih završim.
Ih kako pevaš bratac, uživao sam slušajući. Kod vas svi tako mumlaju, a?
Pa, vas je odavno trebalo naučiti! Hajde, hvataj se za mač!
Pa, što toliko žuriš druga da smestiš u kovčeg? Nisi mogao bolje mesto da nađeš?
Ustaj, heroj! Nije ovo kao kad tuđa pisma kradeš. Pa?
Hajde, pokaži se, ruski medvede!
Miška.... vidi ga koliki je.
Čisti se odatle.
Pa, ne duri se zbog pisama.
Pa morao sam nekako vatru da raspalim! A zar papir ne gori bolje od ičega?
I onda, da ti kažem iskreno, nisam ih čitao pre no sam ih bacio u vatru...
Mislio sam da ništa nije važno, pa sam ih zato bacio u vatru.
Zver pobegla pognuta.
Uzmi ovo, popi... Popi, popi.
- Kakav je ovo otrov? - Eh ti, francuska je tvoja duša.
Pa, viećemo još...
Eh, divno je jahati...
Slušaj, Francuz, kako se zoveš? Mene zovu Griška. A tebe?
- Ševalje De Breze. - A, De Breze... Shvatio. Slušaj, hajde da stanemo u mom selu, a?
Pa... da se oparimo u sauni. Rane da speremo, treba.
- Moram što pre Caru. Tako mi je naređeno. - Ovakvi ne možemo pred Cara.
Moramo u red sebe dovesti. A?
Ti ni ne znaš, ludo, kakva je kod nas sauna. A tek kakve su žene...
Eh, ti takve u Francuskoj nisi ni video. A? De Breze, imate tamo žene, zar ne? A?
- Ovaj put je prosto grozan. - Aha, to i kažem, bez žene, nikuda.
Travice moja!
Ništa, ništa, terpi francuz! Leži tu!
Leži.
O, kvas.
Ma, brišite.
Derži. I šta, shvatio si, šta je to 'ruska banja'?
Na tebi k'o krsta da nema... Koju god devojku da uzmeš, muž joj ne postaješ.
Kao grom sa vedra neba kad udari, a onda se izgubi, ko zna gde.
Da su ovde muškarci ko pre, oni bi ti rebra prošetali...
... zbog devojaka... - Prekini da krečiš kao svraka.
Greh bi našla i u Bogu.
Što je istina, istina je. Nema više muškaraca k'o pre. Ovde, ne.
Svi oni... su u službi našem ocu Caru.
Video sam tu novu carevu vojsku... Pu...! Ne mogu da se gledaju.
Mškarci u hulahopkama idu. Ne... završeno je sa Rusijom.
Kako Petka streličare uveo, samo su nemci oko Cara.
- Šta ti bogoradaš, medvede? - Šta? - To! Sasećiću te! - 'Ajde, seci, seci 'ajde!
- Gde je mač? - 'Ajde, seci? - Daj bre ruku, Francuz! - Hajde, ustaj ti... Diži se...
- Jak si ti... - Idi, spavaj.
Nalio se.
Ne razumeš?
Varvarin...
- A koga imamo ovde? - Po meni, to je paun.
- Ko ste vi? - Čast mi je predstaviti se. Grof de La Buš.
- Dolazim po nalogu Kralja Francuske. Nosim poslanicu Kralju Karlu. - Kralj nije ovde.
- Ali, možete predati pismo meni. - Dužan sam uručiti ga Kralju, lično.
Onda, bićete sa oficirima. Romkel, odvedite kurira.
Dobar dan, gospodo. Da se predstavim, Grof de La Buš.
Došli ste zbog vojnih pitanja, ili zabave radi?
Izvinite, ali došao sam vojevati, isto kao i vi...
... i ne shvatam šale upućene na čoveka ovakvoga roda.
Pa, ako je tako, nećete odbiti da nam se priključite u jednoj maloj ekspediciji?
- Vi svakako volite da lovite? - A šta se lovi?
- Poljaci su nas obavestili o uhodi... i mi ga tražimo. - Sjajna prilika, eto vam lova.
- Krećemo ujutru. Da, ali ja neophodno moram videti Kralja.
- Dopustićete? - Ne brinite... Naš Karl biće ovde, koliko sutra.
Morate naći nešto ozbiljnije. Ova igla je jedino dobra, kao ukras u Versaju.
- A pre, jeste li služili u vojsci? - Da. 2 god. u 'Zmajevom puku'.
Pa, onda, probajte ovo. Znate, sašio sam sebi novi, taj mi je uzak.
- Na vama je kao salivena. - To je vaša plahta. - Nije mudro, razlikovati se.
Ah, evo naša lude lepotice.
Ko je ta mlađana? Nadam se, da ovde ne držite služavke?
Ma ne... Ovde nema takve osobe.
Ona je naše oči i uši. Ona je donela dojavu o uhodi.
A ovo su naše služavke.
Ne, ne razumeš a...? Ne slušaš glas ruskog oficira!
Pa, ne slediš li lanac komande, krsta mi, neće te biti!
Ma šta to radite?!
Pogledajte.
Odakle sad ovo?
-Treba pogledati gore. - Ne čekaj, hajde pogledaj.
I šta, srce ti u pete sišlo? 'Ajde, ustaj.
Malena... ne boj se...
Neću te povrediti.
Pogledajte šta smo našli, tamo u staji.
Ako je i vaše pismo ovakvo, uopšte vam ne zavidim.
Pripremi se, krećemo!
- Gde je Olges? - Nabija.
Đubre!
To je on !!
Ne pucaj.
On moj.
Hvala vam devojke... ne očekivah.
Dug ću da ti vratim.
Ko si ti?
Zašto mi pomažeš?
Neprijatelj mog neprijatelja, moj je prijatelj.
Naša je porodica bila potnata i moćna, dok rat nije došao u Poljsku.
Poljska se podelila. Susedi naši prišli su uz Šveđane...
... a otac je sa braćom ostao kući. No ubrzo, došli su ruski vojnici.
Selo su spalili. Žitelje udavili u Visli... Sve... Meni je tada bilo 15 godina.
Otac je sakrio mene i braću u staju.
I ma kako je govorio vojnicima da nije ratovao protiv Rusa, nisu mu poverovali.
Njega i dva brata su obesili, a mene i mlađeg brata, nisu našli.
Tako će se moj rat, završiti samo smrću Petra.
To je čisto bezumlje. Uopšte ne shavataš, na šta ideš.
Šta ti hoćeš od mene? Da postavljam zasede drugima?
To je po tebi, rat protiv Rusa?
- Ja imam drugi cilj, i ti me nećeš sprečiti. - "Dragi brate moj, Care Petre..."
"... nosilac ovoga je poznati megdandžija i razvratnik."
"Molim da ga postavite na najopasnije mesto u ratu i neka sam Bog odluči hoće li živeti..."
"... ili platiti svoje grehe, pogibijom na bojnom polju. Ljubi vas Vaš Luj XIV".
Ne koristi mnogo što postavljaš zasede kuririma.
- Ti možeš da upadneš u ruski logor? - Nije jednostavno. - Ubiće i tebe i brata!
Ti ne razumeš... To nije moguće.
A šta sa tim?
Moramo ići. Poći zamnom.
Čuli ste? Govori se da je Rusija izgubila rat protiv Švedske.
- Taj Car Petar uopšte nije sposoban, da upravlja zemljom. - Rusija...
Gde je uopšte ta Rusija?
Madam... pismo ljubavi.
Dete moje...
- Kod vas je pismo za gđicu Monteras? - Da madam. Za nju je.
Rekla mi je da uskoro očekuje novosti, i zamolila me da joj sačuvam pismo...
... dok bude igrala.
Prekrasno... Pa da vidimo, koliko je Kralj spreman deliti svoje ljubavnice sa drugima.
Kako... Kako je mogla?
Kazi mi, zašto?
Mogao sam da joj dam sve... Sve o čemu žena može da mašta.
Približio sam je sebi.
Mogla je biti, sa Kraljem Francuske.
I šta?
Pri prvoj prilici, pala je u naručje razmaženka.
Postajemo matori.
Ali to nije razlog... odbiti Kralja Francuske.
Drži...
A tako, Poltavu žele opkoliti.
Topovi biju.
Trebalo bi, pogledati.
U šatorima ih ima još što sede. Koliko li vas je?
Eh, kad bi zaskočili oficira na tom bregu, a onda, zbrisali padinom onog brda.
Možda bi mogli kroz, ali izgleda suviše opasno da probamo.
Pa, šta gledaš? Oblači se.
Oprosti, Gospode.
Da živi Kralj!
Šta radiš, to je Kralj !!
Još malo, De Braze... uspećemo!
- Kralj je ranjen! - Požurite, pomozite!
Unesite ga u šator!
Mislim, da se treba amputirati.
Hoćete da ostavite kralja sa jednom nogom? Vi ste šalite?
Možemo da probamo sačuvati nogu, ali moraćemo da izvadimo zdrobljene kosti.
Seci.
I šta, kuronjo, okupa li se?
Pazi !!
- Šta to radite?! On je ruski oficir! - Pa, šta imamo ovde?
- Evo, varvarina uhvatismo. - Pa šta čekate. Obesite kučkine sinove.
Idemo, opasni mlađanko. Idemo.
Opa, tako... Takva je vojnička sudbina... pomiri se. 'Ajde, kreni!
Neko ranije, neko kasnije...
Pa šta braćo, veselimo se?!
- Pali !! - Mater vam vašu, što to?! U oči brata pogledati ne možete?!
- Nogom u dupe ću da vam dam, da shvatite! - Čekaj, čekaj... On po našem laprda.
- Koji vam je?! Iz švedskog logora smo pobegli! - Pa što tako ne kažeš. - A otkud da to znamo?
Pa govorim vam, zar ne! Ko mi je ruke vezao?! Ti, mamlaze?!
I šta, budiš li se? Oficeru! U logor trebamo što pre! Brzo!!
- Pozdravljam, generale. - Dođite, grofe.
Uđite, viteže. Kako vidite, od metka nije zaštićen ni Kralj Švedske.
- Došli ste sa porukom? - Kralj me je poslao kao ratnog posmatrača.
Drago mi je da Ludovik brine o ishodu rata., ali, rezultat je bred rešenjem.
- Sutra ću zarobiti Petra. - Gdine, naginjem vašem uspehu.
Ludovik i dalje voli da se naziva Kralj-Sunce'', a svi drugi monarsi dužni su ispuniti mu volju.
Svoje ruke krvlju da uprlja, neće.
- Ako Vaše Veličanstvo želi... - Našem Veličanstvu je ugodno imati vas uz sebe...
... i poslati po vama, vest vašem Kralju o ishodu sa Rusima.
Tim pre, što ste vi, po meni... već imali dovoljno ratnih dela.
Griška! Kučkin sine! Prihvati...
Saška...
Pa, i kostim je na tebi... Slušaj... Pa, hajdemo Caru.
A ko je to sa tobom?
- Francuz. Poslannik, valjda. - Ševalje de Breze.
- Pa, pokupi svog štićenika, i 'ajmo. - Idemo.
- Pa, šta je, bratac? - Sve naše kurire, do jednog su sasekli. Vragovi...
O, pogodi ko je...
- Pa, šta deda, opet se srećemo. - Daj starca!
Ovoga, ne dirajte.
- Čim se vratim od Cara, razgovaraćemo. - Pričali, ne pričali... isto je.
Kada počne da gađa Petka strelac...
... tada će mi sve životne brige, u pakao otići. Mislio sam da pobegnem iz grada...
... ali, desilo se, da su me na brdu pronašli.
Eh... Da je taj vojnik bio malo tiši...
... davno bi skončale sve moje zemaljske muke. Zato, što mi ne bi, sada razgovarali.
"Crnoga jahača" bojali ste se. Niko nije znao, ko je on... "Crni jahač".
'Moj gdine... Griška Voronov, uspeo je, i tu je.
Skroz kroz zemlju Poljsku, i kroz Šveđane je prošao.
Heroj... A sa našim kuririma, šta se desilo?
- Poljska igra, uz švedsku ruku. - Je li?
- A narod, po tvome, prazno raspreda o "crnom jahaču"? - Ne raspreda. Vidoh ga. - Ma, 'ajde?
- Šta nije jasno? - A što ga ne uhvati?
- Dovoljno pametan ili jak, nije bio. - Nije bio, nije bio. Dajte vremena, i moj je.
Francuza ovoga, tri puta je hteo ubiti.
Zato reših da ga prvo dovedem tebi, gospodaru. Kaže da je poslanik.
Šavalje de Breze. Kralj Francuske, Luj XIV, šalje me da pratim situaciju.
Pasoš je unutra. "Njegovo Veličanstvo Ludovik šalje ovoga dvorjanina kao posmatrača."
- I zove se: Ševalje de Breze. - Pa, ko da bez Francuza rat od Šveđana bi mogli izgubiti.
- Kako bi mi protiv Šveda siroti i ubogi, bez takve podrške? - Znaš, potpora, ne potpora...
... ali suprotstaviti desetorici Šveda, nije se bojao, da me izvuče iz njihovih ruku.
- 'Oh, Moj gdine' po meni, čini se da nam Ludovik podmeće. - A, jel', čini ti se, kažeš?
Griška, uzmi Francuza i idite na prvu liniju. Nek odatle počne da posmatra.
Razumeš? Tražio je da ima posmatrača na važnom mestu, pa zato šaljem tebe...
... proziv sile glavne. Gledaj.
Pešadija će razdvojiti linije. Karl, da trupe zadrži, manevrom ih dovesti ih vašu vatru.
Glavno je, izdržati što duže. I razdvojiti Šveđane.
- Razdvojiti, znači? - Da nisi skeptičan?
Razumem koliko je teško, ali, ne odstupajte bez komande.
Kada truba zasvira, povucite se na rezervni položaj.
Pa, pođimo... da razdvajamo.
Gospodaru, regruti su spremni, osim prve dvojice.
- Mazepa, se Karlu podao. - Povešće sa sobom, sve svoje sablje. - Vaša Svetlosti...
... tamo je glasnik od Germana, sa pismom nekim kod sebe.
Pa, pođimo.
Ostani tu.
'Moj gdine'... tu je glasnik, sa pismom od Germana. Pogledajte, da li je važno.
- Pa, daj da vidim. - Pečat je francuski.
Interesnantna prepiska. Aleksaška, pa 'ajde, pogledaj.
- Pa, gde je taj Francuz? - Gospodaru, Švedi su krenuli u napad.
Jedinica !! Napred !!
Čuješ li, De Breze...
Počelo je.
Pali !!
Ratnici! Evo dođe dan koji će rešiti sudbinu otadžbine!
Ne mislite da se borite za Petra, ni za Petra crnoga gospodarstvo! No za otadžbinu i veru!
Ne dopustite da neprijatelj slavi kao da je nepobediv! To je laž !!
Pa vi ste već pobedama svojim nad njima, to već dokazali!
A o Petru, znajte, njemu život nije drag...
... i želi da Rusija bide slavna i bogata, zbog blagorodstva vašega!
Napred !!
Izgleda mi, za će moji siročići da ostanu.
Tvoja?
Jedinica !! Stoj !!
Pripremi se !!
Nišani !!
Pali !!
Durbin, dajte.
Napred !!
Priremi se !! Pali !!
- Gospodaru, dozvolite da Šveđane odatle... - Rano je.
Dži se Griška, ma kako je tamo.
Granata !!
Pa šta je, kontuzovalo te?! Hajde, diži se!
Diži se !!
'Mij gdine' za ime Boga, krajnje je vreme. Pa, slomiće Grišku.
Oj, jebem vam mater...
Živ si?
Hajde, držim te. Hodaj... hodaj...
Pauza.
Sada ću dobrodošlicu da im priredim.
Beži! Beži!
Beži, Francuz!
- Na gotovs! Na gotovs! - Lezi ! - Pali !!
Ovo je vreme, hajde, Saška!
Oh, bratac, dokobeljasmo se.
I šta, prživesmo zajedno?
A ja mislio, došla nam smrt.
Na, pa se ohladi.
A Saška, vidi, napadu se predao.
Pre 20 godina, piroškama je trgovao, a sada eto... pravi heroj.
- Eto vas, opet? - Naredba gospodara.
Čuješ, De Breze, 'ajdemo.
Opkolite ih s'leva!
Izgleda da nas opkoljava Karl.
Pa, onda ćemo se ovde... sresti sa Švedima.
Prvo red, strelci! Pripremi se !!
Gospode pomiluj...
- Na gotovs !! - Na gotovs !!
- Pripremi se !! - Pozor !! Napred !!
Uvedite rezervu.
Beže, beže ko deca pod suknju... Pa šta ćete...
Konja!
- Car?! Car, deco! Braćo, gledajte! Car! - Ljudi, car! U napad! U napad!
Stoj! Pali!
Vaše Veličanstvo, Menjšikov napada na bok.
Bolje vam je da napustite bojno polje.
Hajde, hajde...
... tako.
Gospodaru, dozvol'te da pitam. Što Vam Francuz nije mio, da ga pod stražom zovete?
- A to, ovo pismo si video? - Po tom pismu, gospodar mu život neće dopustiti.
I u njemu, crno na belo, ime tvog Francuza je napisano.
Pismo nisam video, a to kako je svoju krv za tebe prolivao, video sam do sada.
I šta, jeste li srećni? Sada ste "pobednici", heroji varvarski.
Ja sam onaj koji treba biti srećan? Jel'dobro čujem?
Po meni, vi insistiraste na tom glupom dvoboju koji nas je obojicu odveo na ovo grozno mesto!
Šta? Ja insistirao? Vi zamesiste kartašku igru, vašoj lutkici, i posle čega sve ode u govna.
Dosta je.
Vidite, izgleda da izgubiše svoju ljubaznost, Grancuzi.
Pročtitajte to. Možda vam to otvori oči.
Pravog zadatka tu nikada nije bilo.
Vaše Veličanstvo, imate pravo kazniti me, ili pomilovati. To je vaša volja.
No, dopustite da okončam delo časti, pre nego što stanem pred Sud Nebeski.
Osvobodite tog zarobljenika.
Neka bude.
Neprijatelj !!!
Uh, to... kako se desilo... žalosno.
Kaća... Aleška...
... sada nemaju ni mamu ni tatu.
Slušaj, Breze...
Ja ti zapravo nisam verovao, a ti...
... ti si u redu.
Boli...
Obesite kučku.
Eh, Griška...
... a šta si sve sa nama prošao.
Đubre.
I vojvoda austrijski, iskazao je svoje pravo na špansku krunu.
Prusija je sklopila vojni savez sa Danskom, protiv Švedske.
Šveđani pretrpeli strašan poraz od Cara Petra. Po našim podacima...
... Šarl de Breze, učastvovao je u bitci, i ostao živ.
Vaše Veličanstvo, možda je sudba njemu blagoslovena, po volji Gospoda.
Eto, vidiš li, Filipe... Sudba...
Sudba je promenljiva.
Opa , moja lepotice... idi tamo.
Zdravo, megdandžijo.
I šta, dva puta si preživeo, a? Mladić... kako to kod vas.. kako se kaže? Na francuskom?
Na, 'ajmo, 'ajmo, 'ajmo Caru. Greh je za takvu pobedu ne popiti.
Sedi! 'Ajde, nali mu! Za pobedu na Poltavi! Ura!
Razumem... Čuo sam.
Ne gledaj to kao na zverstvo.
Umorni ljudi, vesele se, kako mogu. Malo je vernih ljudi.
Neprijatelji ne žele da se svedu volji Cara.
Ne shvataju budale, da Rusija ne može postati velika ako dožive starost. Kao ti, na primer...
Da služiš mene, hoćeš li?
Promeniti stranu, promeniti veru... Nemoguće.
- Odbio je. - Shvatio sam.
Budala si ti, bratac. Caru se ne odbija.
Zdravo.
Šarl...
Gde je on?
Požurite na pristanište! Sprečite ih da otplove!
Nećete ih sprečiti.
U krugu poslednjih događaja, konačno sam našao mir.
Sve trikove lukave sudbine ostavih za sobom.
No, uprkos svim zamkama kroz koje me je ona vodila...
... zahvalan sam joj, jer ljubav koju nađosmo, mislio sam da izgubih nepovratno.
A u mom sećanju, bio je samo jedan čovek koga sm mogao nazvarti pravim prijateljem.
Smatrao sam svojim dugom da mu odgojim decu, i dam im sve što bi im ptavi otac dao.
Napred je bila neizvesnost, no nije nas plašila, već više mamila...
... kao što mami otvoreno nebo, ispred okeana.
----- K R A J ----- (Prevod: POPesku)